V čase, ktorý práve všetci prežívame, nám práve zamestnanci HR oddelenia môžu byť oporou. Ako a kedy ich osloviť bez strachu a čím konkrétne nám môžu pomôcť hovorí senior školiteľ Erik Kaľavský.
![](https://1010comms.sk/wp-content/uploads/Erik_Kalavsky-1024x711.jpg)
Byť personalistom počas pandémie je výzvou. Byť zamestnancom počas pandémie je výzvou. Verím, že na jej konci budeme silnejší a skúsenejší. Komunikujte so svojím personalistom. Ak vám aj nedokáže pomôcť, aspoň vás vypočuje a niekedy aj to pomáha. Som ale presvedčený, že vám pomôže v sebe objaviť smer a možnosti, ako nielenže prežijete pandémiu, ale ten čas doma aj efektívne využijete,“ hovorí Erik Kaľavský, senior školiteľ PLANEO Elektro.
Ako by mal vyzerať ideálny vzťah personalista – zamestnanec?
Asi ako vzťah medzi záhradníkom a záhradou. A je úplne jedno, či v tomto príklade bude záhradníkom personalista alebo zamestnanec, jeden bez druhého nemôžu fungovať. Personalista potrebuje na svoj profesionálny rast zamestnancov a situácie, obzvlášť tie náročné až krízové. Žiadna škola vás dokonale nepripraví na život a práve kvalita personalistu sa dá merať na základe jeho životnej cesty. Nemusí to znamenať, že on sám mal ťažký život, ale že sa nebojí vkročiť do situácií, v ktorých sa ostatní vzdávajú, a tu dokáže pomôcť, viesť a motivovať. Takýto vzťah by mal byť obohatený o pravidelnú komunikáciu. Správny personalista sa vždy opýta, ako vie ľuďom pomôcť, ale tí najlepší sa nepýtajú. Tí pomáhajú bez toho, aby ich niekto požiadal. Raz mi moja šéfka povedala, že správny personalista „vidí za roh“ a práve preto ako HR manažér neočakávam fanfáry či ďakovné listy. Najviac pomôžem tam, kde si pomoc nikto nepýta a kde na konci nikto neďakuje.
Čím mi môže byť personalista nápomocný, keď som doma na homeoffice, prípadne keď už pociťujem demotiváciu?
Nezáleží na tom, či ste doma rok pre pretrvávajúcu pandémiu alebo ste po dovolenke a pociťujete istú demotiváciu. Personalisti sú tu práve preto, aby vám pomohli nájsť smer a silu, ktorá vám pomôže k činnosti. Niekedy je to len chvíľkový rozhovor, inokedy celodenný tréning, na ktorého konci sa zamestnanci cítia lepšie, personalistu nevynímajúc. Sme tiež ľudia, tiež nás zmáha prokrastinácia, či demotivácia. Ale spolu dokážeme viac, dokážeme sa podeliť o skúsenosti a navzájom sa inšpirovať. Personalista je človek, ktorý sa stará o mnoho ľudí a tu vzniká reťazová reakcia, kedy dokážeme posúvať – zdieľať to dobré od vás pre vás.
Môžem sa so svojimi problémami obrátiť na personalistu bez obáv, že mi to zohľadní pri najbližšom schvaľovaní odmien, resp. v hodnotení?
Hlavne netreba čakať na vyhrotenie situácie. Komunikujte so svojim personalistom pravidelne a budete krok pred veľkou časťou nepríjemných udalosti, alebo sa na ne dokážete lepšie pripraviť. Ak ste už v problémovej situácii, určite zdvihnite telefón a začnite komunikovať. Uvedomte si, že nemáte čo stratiť. Objektivita je často silnou vlastnosťou každého personalistu a preto sa nemusíte báť následkov svojho otvorenia sa personalistovi. Apropo, ideálne je zrealizovať motivačný rozhovor, na ktorom dokonale uvidíte KTO ste, KDE ste a KÝM sa chcete stať.
Kde mám nájsť odvahu ísť za HR manažérom s dôverou?
Túto otázku si kladú len tí, ktorí majú zlú skúsenosť s otvorením sa personalistovi. Nie je chybné chybovať, ale chyby opakovať. A práve preto ak máte zlú skúsenosť, skúste ju vyhodnotiť, skúste sa pozrieť na to, čo vám dala a čo vzala. Pokúste sa pozrieť na to, čo presne je zlé na tejto skúsenosti. Váš personalista je len taký dobrý, koľko sa mu od vás dostane spätnej väzby. Nebojte sa mu povedať to, čo všetko robí zle, či čo vám na vašom vzťahu prekáža. Dôvera sa buduje skúsenosťami a tie zlé bývajú často pevným základom silných vzťahov a kvalitnej práce.
Ako konkrétne môžu byť personalisti v momentálnej situácii nápomocní pri udržiavaní sociálnych vzťahov na pracovisku, zvlášť tam, kde väčšina zamestnancov pracuje z domu?
Aktuálne aj väčšina personalistov pracuje z domu. Táto situácia je pre nás nová, spoznávame možnosti aké nám poskytuje spolupráca s ľuďmi, kedy nie sme v teréne, ale jediným spojením sa stal kábel. Osobne zastávam názor, že nezáleží na tom, ako sa spojím s ľuďmi, dôležité je, že s nimi spolupracujem, som nápomocný a dokážem inovovať možnosti spojenia. V konečnom dôsledku aj pri osobnom rozhovore, či práci v teréne nie vždy rozhoduje o výsledku osobný kontakt, ale kvalita komunikácie, záujem o človeka, sústredenosť na jeho potreby a odbornosť personalistu.
Čo by ste odkázali ľuďom, ktorí pociťujú sociálnu krízu a prokrastinácia začína byť problémom?
Nie si sám! Stretávam mnoho ľudí, ktorí dnes pre situácie spojené s pandémiou menia svoje životy od základov. Treba si uvedomiť, že zmena je súčasť života, je to činnosť a tak ako plynie čas, tak ako sa mení náš zovňajšok i naše vnútro, tak sa mení aj naša zóna komfortu. Pokiaľ by záležalo na nás, asi by sme ju nemenili v náš neprospech a už vôbec ju nezmenšovali. Zónu komfortu mení svet, situácie, ľudia okolo nás a naši blízki. Vďaka tejto zmene si môžeme uvedomovať našu reálnosť. Vďaka zmene môžeme objavovať viac samých seba a získať tak prístup k rezervám, ktoré v nás dlho spali. Na sociálnu krízu mám jednoduchú radu. Začnite sa viac rozprávať sami so sebou, všímajte si ako sa sami so sebou komunikujete, ako sa oslovujete, aké očakávania na seba kladiete deň za dňom a ako sa motivujete a odmeňujete. Zlepšite kvalitu komunikácie so sebou vo svojom vnútri a určite sa zlepší aj kvalita vzťahov s ľuďmi okolo vás.